Kannustuspuheen aika. Avaamme ovemme neljännen kerran uudestaan.
On vappuviikonloppu ja Wonder Wharf on väkeä tulvillaan.
- Meidän pitää... - Päivä on suuri muutenkin!
- Linda, pidän kannustuspuhetta. - Anteeksi. Puhu vain.
Myymme purilaita. Tämä viikonloppu on aina pelastuksemme tai tuhomme.
- Kuka piereskelee? - Genen äänitehostelaite.
- Eikö se tee robottiääniä? - Robottiääniä, lasereita ja pieruja.
Voi luoja. Minä ja äiti menemme alakertaan jyystämään lihaa.
Tiedättehän, mitä teette sillä aikaa?
- Tina, sinä grillaat. - Haaraväliä syyhyttää.
Kerrotko tuon tyttärenäni vai grillimestarinani?
Grillimestarini ei sanoisi tuollaista.
Tyttärenikään ei pitäisi kertoa sellaisista asioista.
- Kerro äidillesi. - Näytähän.
- Linda, ei nyt. - Ei, katsotaan kaikki.
En tiedä, onko minusta grillaamaan yhdellä kädellä.
Minä jatkan.
Louise, sinä ole kassalla. Toin jakkarasi tänne.
Älä muuta kirjoitusta liitutaululla.
Entä jos mieleen juolahtaa jotain parempaa? Niin tapahtuu varmasti.
Ei tapahdu, sillä "häivähdys pekonia" on hulvaton.
- Eikö niin? Vien liidun mukanani. - Ikään kuin minulla ei olisi liitua.
- Gene, sinä jakelet maistiaisia. - Selvä on!
Mutta kun krematoriosta astuu ulos selvästi surevia ihmisiä...
- Ei maistiaisia heille. - Mutta minä eläydyn hahmooni!
En pysy kärryillä siitä, kuka suree ja kuka ei.
- Jos jollakulla on uurna... - Niin?
Jätä hänet rauhaan. Viihdyttävän ja ärsyttävän välillä on selvä ero.
Ei! Tuo on myytti.
Kuunnelkaa. Olette lapsiani ja rakastan teitä.
Olette kuitenkin surkeita työssänne-
- ja antaisin teille kaikille potkut, jos vain voisin.
- Bob! - Antakaa kädet. Et sinä, Tina.
- Myydään purilaisia! - Myydään purilaisia...
Purilaisia! Ilmainen maistiainen! Tulkaa hakemaan!
En halua jättää lapsia yksin pitkäksi aikaa. Jotain sattuu.
- He pärjäävät. Esitin kysymyksen. - Mikä se oli?
- Muistatko hääyömme? - Teimme töitä, koska oli pakko.
- Jyystät liian nopeasti. Hidasta. - Mikä oli päivämäärä?
- Häidemme päivämäärä! - En tiedä. Hitto, onko se tänään?
- Kyllä, Bob! - Vuosipäivämme on tänään.
Anteeksi, kulta. En ole hyvä päiväysten kanssa.
Onko tänään syntymäpäiväsi? Onko minun syntymäpäiväni?
- Oliko laskettu aikasi tänään? - Kyllä, Bob!
- Miten sujui? - Mitä luulet? Oikein hyvin.
Hienoa. Tuliko poika vai tyttö?
Minne menet? Pyysin anteeksi.
- Sain tarpeekseni. - Tule takaisin jyystämään.
- Onpa ällöä. - Kiitos.
- Maistiaisia! - Sinähän pudotit ne maahan.
- Oletteko maahanpudottelupoliiseja? - Kyllä.
- Onko sellaisia? - Olen terveystarkastaja.
- Ai mikä? - Terveystarkastaja.
- Mikä? - Terveystarkastaja!
Purilaispuodin luonnollinen vihollinen.
Hei. Tervetuloa Bobin purilaispuotiin.
Päivän purilainen on Lapsiinsekaantuja.
- Siinä on karkkia. Tajuatteko? - Kyllä.
- He houkuttelevat karkilla... - Tajuamme kyllä.
- Onko tämä vanhempienne puoti? - Kyllä, he ovat jyystämässä lihaa.
- Kirjaimellisesti. - Haluamme nähdä keittiön.
Vuosipäivämme on helppo muistaa. Se on 3. syyskuuta.
- 3.9. 9 on jaollinen numerolla 3. - Mitä? Tuo ei...
- Monet numerot voi jakaa 3:lla. - Älä väitä vastaan.
Hyvä on. 9 on jaollinen numerolla 3. Muistan sen nyt.
Voi luoja. Pilailetko sinä?
- Mitä sinä...? En. - Kyllä pilailet!
Minähän pyysin anteeksi. Hyvitän kyllä tekoni.
- Sinä hymyilet. - En hymyile!
- Hymyilet silmilläsi. Mikä se on? - Mitä sinä teet?
Onko yläkerrassa juhlat?
- Hoidetaan tämä pois alta. - Jotta voit tehdä juhlavalmisteluja?
Ei! Saamme kaiken valmiiksi lounasta varten, jotta ravintolamme pelastuu.
Mene vain. Kutsu minut, kun kaikki on valmista.
- Teeskentelen yllättynyttä. - Tuo on...
- Olin saada sydänkohtauksen! - Tuo on pelokas, ei yllättynyt.
Ihan kuin olisit satuttanut itsesi. Tuo on hyvä.
Haista. Eikö tuoksukin mansikalta?
Menit lankaan. Pilalle mennyttä maitoa.
Tekö siis olette terveystarkastajia? Minulla on ihottumaa.
- En ole sellainen tarkastaja. - Ihottumainen grillikokki.
Ette tiedäkään, mitä olen saanut kokea.
- Onko sämpylöissä vessapaperia? - Missä aikuiset ovat?
Sinä taidat olla Bob. Olemme terveystarkastajia.
- Olen Hugo ja tässä on Ron. - Minulla ei ole vielä virkamerkkiä.
- Anna se tänne. - Tämä on rikevihkoseni.
- Se täyttyi täällä 5 minuutissa. - Kuulostaa pahalta.
Puhumattakaan lapsityörikkeistä, säädyttömyysrikkeistä...
- Mitä tarkoitat? - "Lapsiinsekaantuja"?
- Mikä se on? - Se on päivän purilainen.
Vain rajoitetun ajan kunnes palasitte yläkertaan.
- Onko sitä muka tilattu? - Hän tilasi.
Näyttää lapsiinsekaantujalta. Louise, anna Genen viedä se.
- Bob... - Miksi minuun saa sekaantua?
Ei hän sekaannu sinuun. Olet iso.
- Bob... - Lihaviinkin sekaannutaan!
Kuka ei sekaantuisi näihin kasvoihin?
Nyt riittää. Tarkoitin vain, että olet vanhempi.
- Tina on kaikista vanhin. - Hän ei pärjää asiakkaiden kanssa.
- Olen hyvä asiakaspalvelija. - Ei.
- Et oikeastaan. - Olen loistava.
- Ei autistinen voi sille mitään. - Olen autistinen.
- Bob... - Hetki. Et ole autistinen, Tina.
- Montako tikkua lattialla on? - Älä aloita taas.
- Kuinka monta tikkua? - Joudun vain siivoamaan tikkuja.
- Sata? - Ei. Niitä on kolme!
- Kuinka monta nyt? - Kolme.
- Olet huono autistinen. - Et osaa edes laskea.
Tiedätkö, miksi olemme täällä? Tämä ei ole rutiinitarkastus.
- Eikö? - Tutkimme järkyttävää huhua.
Huhutaan, että teet purilaisia krematorion ihmisjäänteistä!
Miten tuollainen huhu saa alkunsa?
Se on tehty krematorion ihmisjäänteistä.
- Lapset sanovat kaikenlaista. - Testaamme lihaasi.
Jos se ylittää sallitun määrän ihmisjäänteitä-
- ravintolasi suljetaan ja sinä päädyt vankilaan.
Juhlat minua varten!
- Ai. Hugo? - Linda?
- Mitä teet täällä? - Olen terveystarkastaja.
- Mitä teet täällä? - Tämä on meidän ravintolamme.
- Oletko naimisissa hänen kanssaan? - Tunnetteko te?
Sinähän lähdit sen suuren ravintoloitsija Bobin matkaan.
- Voi luoja. - Lähditkö?
En uskonutkaan!
En saata uskoa... En...
Minä...
- Jätit minut hänen vuoksensa! - Jätitkö jonkun vuokseni?
- Eikö hän edes tiedä? - Olimme lyhyen aikaa kihloissa.
Muistan yhä sen, kun kuulin avioaikeistasi.
- Voi luoja. Onko vuosipäivänne? - On!
- Miten muistit sen? - 9 on jaollinen numerolla 3.
Monet numerot ovat jaollisia kolmosella!
Hyvää vuosipäivää.
- Ihmislihaa? - Tämä on tärkeä viikonloppu.
- Kukaan ei tule syömään. - Näkyvissä esillä.
Tehkää testinne. Käytämme nauhanlihaa.
Labramme on kiinni maanantaihin asti. Saatte tuloksenne sitten.
Olette terveystarkastetut!
Maistaisin kyllä. Jonoa ei ole.
- Mitä kuuluu? Tule purilaiselle. - Aivan tavalliselle purilaiselle.
Kaupungin parhaalle purilaiselle.
- Sanoiko isänne mitään lahjasta? - Ei.
Ehkä hän kätkee kaulakorun hampurilaiseen-
- tai korvakorut likakaivoon tai jotain muuta romanttista.
- Onko se romanttista? - On.
Tarkistitko vessan tai roskakorin?
Irti, Gene. Kuristat minua!
Lähettääkö Hugo isän vankilaan siksi että jätit hänet?
Isä joutuu vankilaan, koska siskosi väitti, että tarjoilemme ihmislihaa.
Miksi tekisit jotain sellaista?
Anita Vasquezin setä on matadorina Espanjassa.
Anita elvisteli hänen viitallaan. Miten olisin pannut paremmaksi?
- Täällä ei ole mitään tarjottavaa! - Louise...
- Mitä? - Tina, lopeta.
- Äiti, saat Hugon pään kääntymään. - Miten muka?
Hän rakastaa sinua tulisesti. Tee taikojasi, nainen.
Haloo? Linda?
On tärkeä viikonloppu. Grillin pitäisi olla pihvien peitossa.
- Kenelle tuo on? - Mortille. Hän soitti.
Hän ei halua tulla nähdyksi täällä, joten lähetän Genen krematorioon.
Hugo tulee tänne puhumaan minun kanssani.
Älä suutu. Uskon, että saan hänet muuttamaan mielensä.
Miten niin "saat"?
Tuleeko Hugosta uusi isämme? Kunhan tarkistin.
Viritetään tunnelmaa kynttilöiden avulla.
- Kynttilät! - Uskomatonta.
Bobin purilaispuodin kuljetuspalvelu!
Nopeasti!
- Miksi olitte kihloissa? - Olin nuori.
Vanhempani pitivät hänestä, sillä hän tiskasi aina.
- Lisäksi hän... - Mitä?
- Hän oli loistava suutelija. - Loistava suutelija?
Hän oli pehmeä eikä kovin kostea kuten eräät.
- Olenko sinusta huono suutelija? - Et...
Miltä tämä tuntuu?
- Hikoiletko sinä? - En.
- Onko tuo minun sylkeäni? - Älä suutu!
En ole vihainen! Minun on parasta mennä.
En halua sylkeä sinun tai Herra Kosteattoman suuhun!
Tuotan runsaasti sylkeä, Linda!
- Miten sinusta tuli tarkastaja? - Luen sinulle tämän runon.
"Terveyden tarkastaja, tarkastaja tuskan."
"Etsin ihmisjäänteitä mutta löysinkin jäänteen"-
- "jota uskonut enää löytäväni en. Sydämeni."
- Kaunista! Bob ei ole kannibaali. - Enpä tiedä.
Älä tee tätä! Anteeksi, että satutin... Mitä sinä teet?
Voin pelastaa sinut tältä kaikelta!
Karkkiarkku.
Räätälöidyt arkut ja uurnat ovat erikoisalaamme.
Tuossa on Mr Caffrey Caffreyn toffeeyhtiöstä.
Se on hississä, sillä arkku haetaan iltapäivällä.
Kaipaan lisukkeita. Älä koske mihinkään äläkä painele nappeja.
Voi luoja! Bobin vuosipäivälahja. Hän muisti!
- Kuinka jännittävää. - Se on ruumis!
- Ehkä lahja on ruumiin alla. - Olen uppoavassa aluksessa.
Parasta jättää se ennen kuin se uppoaa!
Haloo, onko tiedotusvälineissä?
Hyvää työtä, kaikki.
Kaipasimmekin vihaista väkijoukkoa ravintolan edustalle.
Siellä he ovat pakettiautossaan tarkastellen itseään.
Ruumiin löytyminen lihankäsittelyhuoneen läheltä...
- Pitäisikö muuttaa jakausta? - Anna kun katson.
- Niin? - Avaa ikkunaa. En käy käsiksi.
- Älä koske! - Anteeksi. Tunne valtasi minut.
Sanokaa ihmisille jotain. Saitte aikaan vihaisen väkijoukon, ja...
Mitä ihmettä? Teillä on oikea labra autossanne.
Ettekö voi tehdä testejänne täällä?
Älä neuvo minua työssäni. En minäkään neuvo ruumisasioissa.
- Tänne sieltä! - Ei! Irti!
Onnea väkijoukon kanssa, Bob!
- Miten lähellä olen tuota autoa? - Haluatko, että autan sinua?
En näe sen puskuria. Olenko lähellä?
Tilaa on runsaasti. Peruuta vain. Jatka.
- Miltä näyttää edessä? - Tiukkaa tekee. Aja vain.
- Käännä rattia. - Käännän kyllä!
Nopeasti oikealle kuin... Tule ulos, minä ajan.
Kiitos... hölmö!
Voi luoja. Bob puhuttelee väkijoukkoa. Menen ulos.
Hei, ihmiset! Tämä on hullua.
Epävakaa terveystarkastaja turmelee maineemme henkilökohtaisista syistä.
Tunnemme teidät ja te tunnette meidät.
- Sinä korjaat kenkiä. - Ei, olen lukkoseppä.
Sitä minä tarkoitinkin. Leikkasit avaimemme.
- Entä sitten? - Se oli hienoa, eikö ollutkin?
Älkää herjatko Mortia. Hän on yksi meistä.
- Hän on ollut täällä aina. - Pakenin Bog Harbourista.
- Miksi pakenit? - Myin ihmislihaa ravintoloihin.
Se oli vitsi! Älkää nyt.
Kuolema on vaikea asia meille kaikille paitsi Mortille.
Mutta miten me kohtelemme eläviä?
Joskus ruumiit saavat eläviä parempaa kohtelua.
Särjemme toisemme sydämet ja unohtelemme tärkeitä päiviä.
Kohtelemme eläviä huonosti eikä kukaan tunnu välittävän siitä.
Mutta kun joku kuolee, ruumista ei saa kohdella kaltoin.
Ruumiin syöminen olisi hirvittävä rikos.
Murha ei tunnu missään, mutta entä kannibalismi?
- Puolusteleeko hän ihmissyöntiä? - En, minä tarkoitan, että...
- Helkutan kannibaali! - Minä vain yritän...
- Ihmissyöjiä! - Hän syö meidät!
- Onneksi se ei mennyt rikki. - Isä!
Tai ei mitään. Se ei ole enää tärkeää.
Hän on oikeassa. Voimme testata lihaa automme laboratoriossa.
Nesteytämme ja lisäämme entsyymiä. Keltaisesta salmonella.
- Vihreä on pahainen, sini suloinen. - Tiedän, Ron!
Luuletko, etten tunne tuota riimiä?
Sillä ei ole väliä. Jos vika ei ole ihmislihassa, se löytyy muualta.
Likaisista pyyhkeistä tai jostakin sellaisesta!
- Naisesi varastamisestako? - Ole hiljaa!
No niin. Anna tulla.
Sinä epäonnistuit.
Epäonnistut kaikessa. Avioliitossakin.
Epäonnistut perheesi suhteen. Lapsesi ovat epäonnistuneita.
Olet lihava etkä ole komea. Et ole koskaan ollut.
Tai ehkä hieman teini-iässä.
- Mutta sitten lihoit. - Mitä hän puhuu?
- Hän puhuu ravintolalle. - Bob, tule sisälle.
- Antakaa minun olla! - Tule sisälle.
- Tule nyt, Bob. - Mitä järkeä?
- Isä? Tässä on tyttäresi Louise. - Niin, Louise?
Anteeksi, että kerroin kaikille kokkaavamme ihmislihaa.
- Selvä, Louise. Kiitos. - Isä, tässä on Gene.
Isä? Yhteys taitaa pätkiä. Soitan kohta uudestaan.
- Minäkin haluan puhua. - Kuulen teidät. Tuo on vain lasia.
Ihottumani haisee pekonilta eikä se syyhyä enää. Taidamme pärjätä.
- Kiitos, Tina. - Suljetaanko ravintola, isä?
En tiedä, Louise. Olemme miltei rahattomia.
Meitä pidetään ihmissyöjinä, ja minä unohdin vuosipäivämme.
- Olisit pysynyt Hugon kanssa. - Älä nyt, Bob.
En tyydytä sinua edes suudelmillani.
- Anteeksi, lapset. - Kiitos tiedosta.
Voi, Bobby! Kuuntele minua.
Olen mieluummin unelmoivan kannibaaliepäillyn kanssa-
- kuin pehmeähuulisen unelmattoman tyypin kanssa.
- Niinkö? - Kyllä. Olet meidän sankarimme.
Tule sisälle ja laita ruokaa. Meillä on nälkä.
Hyvä on. Tulen sisälle.
Avatkaa ovi. Olen tosissani.
- Päästäkää isä sisälle. - Avatkaa ovi!
- Tarjoiletteko yhä ihmislihaa? - Emme.
Olemme ruokaseikkailijoita ja kokeilemme uusia ruokia.
- Mahtuuko sinne 25 henkeä? - Ihmislihaa saattaa olla vielä.
- Hinta on 50 dollaria purilaiselta. - Selvä on.
Todellako? Hienoa. Annetaan palaa.
- Tervetuloa. Ihmisliha odottaa. - Hei.
Hugo halusi antaa tämän.
Siinä sanotaan, ettei lihasta löytynyt ihmislihaa...
- Niin, kiitoksia. - Testasimme näytteitä...
- ...ja löysimme naudanlihaa... - Ron!
- Tilanne levisi käsiin... - Ole jo hiljaa!
Hei, tervetuloa.
En saata uskoa, kuinka paljon tienasimme. Loistava viikonloppu.
- Onpa kaunista, Bob. - Olemme pysähtyneet.
Bobby! Olet harjoitellut.
Sain netistä vinkkejä.
- Onko netissä suuteluohjeita? - Opin pari liikettä.
Tämä on sinun vuosipäivälahjasi.
Voi, Bobby!
- Hyvä, Bob! - Uskomatonta.
- Sairasta! - Äiti käyttää käsiään paljon.
- Olette lutkia! - Minusta se on mukavaa.
Liikettä vekottimeen! Saan elinikäisiä traumoja!
Suomennos: Petra Rock www.sdimedia.com